- Tak co? Jste připravená? - Ano.
Tak se ukažte...
Ještě se na sebe nedívejte.
A je to.
Mám zkušenost, že první nevěsta dne bývá nejnadšenější.
Dá se to tak říct.
Podívejte se na sebe.
Sluší vám to.
Povězte mi, jaký to bude obřad?
Náročný.
Dobře.
Chcete fotku pro maminku?
Rozhodně ne.
Dobře...
Prosím.
- Tak pro družičky? - Žádné nemám.
Na jednu jsem byla sprostá po tom, co jsme druhé najaly gigola.
- Tak pro ženicha? - On nic neví.
Možná řekne ne, byla jsem hnusná.
Dobře.
To je nadělení...
- Nechte si šaty, zavoláme taxi. - Dobře.
Dobře?
Taxi!
Bude rodit!
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
NEMOŽNÝ PLÁN
ŠÍLENÝ PLÁN
ODVÁŽNÝ PLÁN
PRO TÁTU
I výpověď mi neseš pozdě.
Ráno psali z personálního.
Promiň.
Chtěla jsem ti to říct sama.
Takže to myslíš vážně?
- Buenos Aires? - Jo.
Vybrala sis správnou chvíli.
E.L.S.A. Pojmenovali po tobě projekt pomoci bezdomovcům.
Sdružení, co jsi kontaktovala, se uchází o přestavbu haly.
Aspoň něco se mi povedlo.
Krásný rozloučení.
Pojď sem.
- Není to kvůli kreténovi z PR? - Ne.
Co ví, že odcházíš, čmuchá tu jako hyena.
No tak.
- Mazej! - Jo.
Takže necháme toho sráče vyhrát?
- Necháš toho jedinýho, co umíš a... - Díky.
Pro Elsu je to lepší.
Co když tam přišla?
Je konec, chápeš?
Teď musíme pomoct mámě.
Můžeš jí říct...
„Mami, přišel jsem o práci. Teď to mám těžký, ale zas bude líp. “
Řekneš pravdu, jen ji zaonačíš.
Se lhaním jsem skončil, jasný?
Táta jí lhal dost a dost.
Takže budu šetřit, najdu si práci, přestěhuju se a budu zodpovědnej.
Takže mi dáváš košem?
Jsi blbej? Co to plácáš? Počkej.
Jsi jedinej, komu můžu důvěřovat.
Z čeho to bylo?
- Z ničeho, jsem jen upřímný. - Jasně.
Neměls začínat kouřit, když mě nechceš vídat.
Co? Já se ti nevyhýbám.
Dělala jsem hysterku.
Prej to máš rád.
Milou není hysterická, je hrozně nejistá.
HR-43-OI-75!
- Piš si! - Sakra!
Ten kretén mě vyhodil, abych mu tam neporodila.
Uklidni se! Pojď sem!
Dýchej!
- Co to máš na sobě? - Teď se neptej!
Budu táta!
Abych připravila pokoj.
Je šílený, že uvidíme jejich dítě.
Lidská bytost od našich kamarádů.
Nemělo to být dneska. Udělá všechno, aby mě nasrala.
Fajn, ale hejbni.
Klid, na světě se narodí dítě každé čtyři vteřiny.
A Guláš slaví 180. narozeniny.
Koupila jsem mu jeho milovanou keftu.
- Neměls jít na pohovor? - Půjdu jindy.
Taky mohla jindy.
Makám na projektu Pinkars, pamatuješ?
A marketignovejch kravinách...
teda nástrojích, abychom mohli rozjet firmu.
Strana 183: „Využij zlosti, než ona využije tebe.“
V překladu, nebuď blbá.
Tak já jdu.
- Čau! - Jak myslíš.
ZAČÍNÁME PODNIKAT
Počkej! Musíme Milou vzít věci!
Celá matka.
Ne, ten řev má po nás.
- Copak to je? Kdopak to je? - Kdo je to?
- Kdopak je to? - No ano...
- No ano. - Kdopak?
Tak je to lepší, ne? Chtělo to jen panenku od tety Chachy.
Že ano? Ano!
- Už mě máš nejradši, co? - Ne, mě!
- Nejradši máš strejdu Matta. - Ne, tatínka!
Musí být hrozně utahaný.
Tebe tobogán neutahá?
Milou mu moc nepomohla vyjet.
- Viď, broučku. Maminka je líná. - Slyším tě!
- Trošku. - I teď.
Díky za ty věci, co jsem vytřídila pro charitu.
- Díky. - Milou.
Třeba bych našla správný, kdybys neměla bordel.
- Bordel? To mi říkáš ty? - Začínáte si zas rozumět.
Bezva.
Ahoj.
Tu máš.
Díky.
Kafe?
- Kafe? - Jo.
Jo, kafe! Jdeme na kafe.
Gratuluju.
Díky.
- Je krásnej. - Díky.
Klidně si ho pochovej.
To jsem mu donesla.
- Jak se jmenuje? - Ještě jsme se nerozhodli.
Máš se?
A vy?
- Bezva. - Úžasně.
Já taky.
- Ráda tě vidím. - Já taky.
Přišla jsem za ním.
- Čau! - Už jsme tě nečekali.
- Jo. Blahopřeju, chlape! - Díky, kámo.
- Díky. - Je to úžasný. Vážně.
- Jak je? - Fajn. Co u tebe?
- Jdu... - Kam to jdeš?
Za Elsou. Za miminkem. Taky za miminkem.
Teda ne taky. Jdu se na něj podívat a...
Maxi, teď není vhodná chvíle.
- Proč ne? - Jak zvládáš rozchod?
- S Gaiou? Hrůza. - Jo.
- Máš to těžký. - Je tam Elsa?
Nech je, ať si promluvěj.
Je na tom blbě, potřebuje mě. Nic víc.
Já jsem táta!
- Dáš si kafe? - Dobře.
Jde se.
Vážně odjíždíš?
Je to zvláštní.
Nikdo mi nevěří, i když jsem jediná, kdo tu nelhal.
Potřebuju změnu.
Buenos Aires.
Na jak dlouho?
Nevím.
Chtěla jsem ti říct...
Na to už je pozdě.
Viď?
Moc pozdě.
Nejsem víla kmotřička.
Nebudu ti říkat, že život je pohádka.
Čekají tě zklamání.
Zmar.
Ani nemáš jméno, nezačal jsi nejlíp.
Ale stojí to za to.
Musíš se držet.
A užít si všechnu lásku světa.
Protože láska je opravdu...
Láska je skvělá.
No...
většinou.
Odjíždím.
Nevím, na jak dlouho.
Musím se zbavit...
tý špíny.
Mezitím mi pohlídej ty dvě bláznivky, co brečej.
Ahoj.
Buenos Aires.
Takovou ji neznám.
Neboj, bude to dobrý.
Teď je z tebe tetička!
Jo a budeme se vídat častěji.
Jak to myslíš? Vidíme se každý den.
Jo, ale budete mě potřebovat nonstop. Sami to nezvládnete.
Bydlíš nahoře, Milou ti nechá byt.
Mluvím o spaní s ním. Vedle něj.
Co se děje?
Charlotte?
Vyklop to?
Fajn. Dala jsem byt na Airbnb a zítra máme hosty.
Je to jen dočasně!
Zbláznila ses? Vždyť tě zabije!
Teď jste se usmířily.
Takže ráno se s náma přijdou nasnídat turisti?
Prosím, Antoine, jen dokud bude Milou v nemocnici.
Jsem v háji, potřebuju peníze. Prosím.
Fajn, nevím. Popřemýšlím o tom.
Jdu za prckem.
- Co je? - Budeš skvělej táta.
- Myslíš? - Nepochybuju.
- Nej brácha na světě! - Nej tetička na světě.
- Tak pa! - Zatím.
- Buenos Aires. Ve Španělsku? - Co? Ne!
Proč odjíždí? Kvůli práci?
Chce tam chovat lamy?
- Ten byl dobrej. - Ticho. Za tebou.
Au pair. Seveřanka. Přijela před měsícem.
Neumí francouzsky.
Kulturní šok. Emocionální izolace.
Pro tebe jako stvořená.
Brüstübrüt?
Good?
- Boyfriend? - Nemám zájem, díky.
- Jsi stejně mimo jako tvůj kámoš? - Co s tím má Jules?
„Nechám tě týden přemýšlet, pak se neukážu.“
Není divu, že balí kufry.
- Počkej, Elsa přišla? - Jen si to představ.
VÝSLEDKY KONKURZU
Poslouchej mě!
Promiň, musím letět!
Promiň! Měj se!
Jo, ale dáme si vědět!
Slečno!
Ne? Fajn.
Co Sabri?
Sabri je hezký, ne?
I jemu se mu líbí.
- Edouard? - Ne...
- Edouarde? - Ne!
- Podle mě chce být Edouard. - Měl by mít něco po předcích.
A upřímně, Edouard?
Představím si starého knížete.
Přesně. Má mít něco po předcích.
Proč ne Eddie?
Eddie by šlo, ne?
Zní mi to arabsky.
Má příjmení Ben Smires.
To křičí „po předcích“.
A my jsme jeho předci.
Babičku máš z Bretaně.
Nejsi Nolwenn a nejíš palačinky.
Ale tohle je jiný.
Chceš nasrat rodiče, abys mi udělala radost.
Když upřímně...
Vezmeš si mě?
Jestli si tě vezmu?
Ano! Samozřejmě.
Ale teď máme prcka, nehoří to...
Eddie, co myslíš?
- Ohlásíte nás? - Hned to bude.
Je mi to fuk, ty vypadáš blbě. Kluk, co doprovází svojí holku.
Ne, jen mi tam pravidelně strká penis.
- Jsem tu jen na ozdobu. - Nejsi blbá?
Klid, nevyšiluj.
- Co je to za práci? - Pinkars?
Co se děje?
Jde o tvůj projekt. Když se jim bude líbit, investují.
Zbláznil ses? Nejsem připravená.
- Charlotte Ben Smiresová? - Tady.
Ano?
Dýchej. Zvládneš to.
- Charlotte? - Jo?
- Miluju tě. - Cože?
Miluju tě.
- Dobrý den. - Omluvte čekání.
Jejda!
Anito, drž si klobouk! Tohle je velký!
Skloňte se před Flatulorem, králem Flatulandu!
- Flatuland? - Flatulor?
Mezinárodní maskot Flatulinů.
- Ne! - Jo! Ten divnej konkurz.
- Jo? - Nechápete to.
Budu „jejdat“ na celým světě!
Hello!
- Ať žije král! Šampaňské! - Díky, Anito!
To je úžasný!
Roční smlouva.
Na nový život nám to nestačí, ale je to slibný začátek.
- Nám? - Jsme rodina!
Jo, ale ne. Neblbni.
Nechci nic slyšet. Dlužím ti to.
Mimochodem, víš, že Elsa přišla do baru?
- Elsa? - Ne...
Ta holka, kvůli který přestal...
- No... - A kde ji máš?
V Buenos Aires.
V Brazílii!
Jo. Odjíždí dneska večer.
Díval jsem se. Letí to ve 23:54. Jaký je plán?
Dobrý poslední dojem?
Koncept Pinkars?
Je to taxi pro ženy.
Dobrý večer.
Objednala jsi pizzu?
- Ne. A ty? - Ne.
Elsa ti odpustila.
- Julesi. - Dobrý večer.
Poslyš, Elsa už odešla.
Jo...
Zabije mě, ale Buenos Aires je i v Paříži.
Já to nechápu.
Ode mě to nemáš.
Pořád ji můžeš chytit.
ULICE BUENOS AIRES